Виж темите без отговор | Виж активните теми
Автор |
Съобщение |
Teardrop
луд за връзване
Регистриран на: Съб Апр 14, 2007 22:14 Мнения: 29487
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Поспри се за малко живот, не препускай в галоп през годините, свали от мен този тежък хомот на умора и връхлетяло безсилие. Поспри се за малко живот, не ме тласкай в безизходните улици за да ме търсят като изчезнал кивот всички стари и нови неверници. Не бързай толкова много живот, не ме хвърляй на дъното в бездната, дай ми шанс за безсмъртния скок, забрани ми да съм безнадеждната. Поспри се за малко живот, не пилей моята сила и мъдрост, събирах ги дълго от уроци безчет, плод горчив на твоята щедрост. Поспри се за малко живот, не ме удряй с нечовешки послания , не сключвай с мене губещ облог, на инат ще сбъдвам всички желания. Поспри се за малко живот, усмихни се отново с лице срещу мене, приеми най-скъпата жертва в залог, че днес ще живея в бъдеще време.
Анелия Дойчева
|
Нед Яну 19, 2014 18:47 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
darkness_soul
маниак
Регистриран на: Нед Юни 27, 2010 02:00 Мнения: 1211
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Няма те, цяла вечност измина, откакто живота ми тъжна напусна, сякаш мразовита лавина - затрупа сърцето и моите чувства. Празно, сякаш дупка бездънна- в гърдите остана,там отляво където- бе някога ти, колко нощи безсънни, проклетата рана- в душата,сърцето, не спря да боли. Липсваш ми, макар и трудно- всеки ден го признавам, и всеки път повече- за това се намразвам, едвали е чудно- че в този форум оставам, нявга в него те срещнах, сега тук се наказвам. Спомен, хиляди мънички усмивки и думи, и всяка напомня че тук си била, като невидими-бързи,смъртоносни куршуми, всякя вече прострелват те моита душа. Вместо сбогом... ..всеки ден търся в себе си сила, на спомена свиден-сбогом да кажа, и макар че завинаги изгубих те мила, да си мисля за тебе-май не ще се откажа....
|
Сря Фев 26, 2014 13:47 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
darkness_soul
маниак
Регистриран на: Нед Юни 27, 2010 02:00 Мнения: 1211
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
ПРИКАЗКА Някъде,някога в далечна гора, в хралупата на дъб огромен, катерица-рунтавелка живеела една, камъчета лъскави събирала за спомен. Всеки ден по камъче в хралупата донасяла, а вечер на поляната -грижливо ги нареждала, после кът вихрушка по дървото се понасяла, и горе-от върха му да погледне се навеждала. Окъпани от лунната-сребриста светлина, камъчета неини се превръщали в звезди, рунтавелка ахвала от тия красоти, и в клоните се гушела с разплакани очи. Един ден буря-гората връхлетяла, вятъра беснеел- дърветата люлял, сняг затрупал всичко със покривка бяла, сал дъбът огромен все така стоял. Но студа прогонил наща рунтавелка, напуснала хралупата и старата гора, към топлите страни заметнала къделка, а дъба останал-да я чака със тъга.....
|
Сря Фев 26, 2014 13:54 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
darkness_soul
маниак
Регистриран на: Нед Юни 27, 2010 02:00 Мнения: 1211
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
ПРИКАЗКА ЗА БАБА ЯГА написах я преди седмица за дъщеря ми но тук я поствам ,посветена на една нейна "адашка" Отдавна,отдавна преди много лета, толкова много -че вече никой не помни, в колиба стояща на кокоши крака, живяла старица със зъби огромни. Деца непослушни от селата крадяла, и в казана опушен - от тях гозби си правила, нощем на метлата си- в небето летяла, и на окъснелите пътници - капани поставяла. Но ти малчо мой сладък-макар непослушен, от злата старица - недей се страхува, ела по близко и нека те гушна, как свършва приказката-нали те вълнува? И така - тая бабичка се казвала Яга, и била магиосница и то много могъща, никой от нея не успял да избяга, защото на камък го мигом превръщала. Но ето че в нея далечна страна, рицар пристигнал на кон-вихрогон, с блестящи доспехи и меч във ръка, в гората замръкнал и потърсил подслон. Вървейки във мрака сред смълчани дървета, намерил колибата на кокоши крака, на вратата похлопал и бутнал резето, влязъл и ужас! - видял клетка с деца. Ядосал се рицаря с гняв благороден, меча извадил и пристъпил напред, паднал катинара от меча прободен, и мигом превърнал се в късчета лед. А злата старица през комина надничала, към небето протегнала костелива ръка, думи магически зловещо изричала: " Превърни се на камък,превърни се в скала.." .... ..продължението друг ден ![Very Happy :D](./images/smilies/icon_biggrin.gif) тайм ис лимитед ![E100 :e100:](./images/smilies/emotions00100.gif)
|
Сря Фев 26, 2014 14:11 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
moeto_dqvol4e
напреднал
Регистриран на: Чет Сеп 30, 2010 02:00 Мнения: 112
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Сбогом. Не изтривай сълзите ми! Нека се стичат, за последен път бликат сълзи от моите очи. За последен път казвам "Обичам те!!!" Аз те обичах, аз ти прощавам, сбогом и всичко ми прости. Няма да махам с ръка отмаляла, само с поглед ще ти кажа сбогом. Аз за теб ще скърбя, но ти няма да подозираш за това! И ще ти кажа без глас. Няма по-голяма мъка от спомена в нещастен момент за щастливото ни минало.
|
Вто Мар 04, 2014 18:06 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
_TAPuKAT_c_ABToMAT_
новак
Регистриран на: Сря Юни 19, 2013 02:00 Мнения: 2
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
♥ ПОКАЗАНИЯТА НА КУМЧО ВЪЛЧО Вината ми навярно е огромна, но аз изпитвам гняв – а не вина. За шапката ли питате? – не помня… Щом казвате, червена е била… Запомних й очите! Мили боже, каква ти шапка, нейните очи танцуваха по вълчата ми кожа. А после много дълго се мълчи... Продумахме, едва когато здрачът узря във сламената й коса. Тя беше нежна, да ми бе палача, да бях умрял от нейната ръка! Но не умрях. Строих си вълчи кули: тя ще остане в моята гора, лицето на луната ще затулим - а след това ще ми роди деца... И тъкмо бях пронизан от човечност, когато стана да се облече. Отиваше си! Чух я как изрече: "Да знаеш, че си готино вълче!" Настигнах я. Способен бях на всичко. Дори на смърт, за да остане тук. Изядох я, защото я обичах. Не можех да я поделя със друг. ---------------------------------------------------------------------------------- Така се случи, срещнах го в гората. И беше много тъмна нощ. Страхувах се. Боляха ме краката. А той изглеждаше по вълчи лош. Но нещо във очите му проблесна... И се разпадна целият ми страх. Да бъдеш лош, навярно, не е лесно. Да бъдеш лош - то е да бъдеш сам. Погалих го. Несвикнал на милувки, по навик се опита да ръмжи. А после легна тихичко във скута ми и просто си мълчахме. До зори. Потръпваше от топлината на ръцете ми, за първи път посмял да е добър. Заслушах се във пулса на сърцето му и го обикнах... Аз обикнах вълк. Не ми се слушат страшните ви приказки... Ядял момичета, наивни като мен... Не вярвам, знаете ли... Писна ми. Защото моят вълк има сърце, каквото много от човеците отдавна нямат. Обичам го. Обичам си вълка! Това е приказката ми. Такъв е краят ?. Нататък продължава Любовта... автор-(Камелия Кондова)-(Caribiana)
|
Нед Мар 16, 2014 02:34 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
guckpeTeH----gucoHaHCeH_KPETEH
новак
Регистриран на: Вто Яну 14, 2014 02:00 Мнения: 1
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Произведението не е подходящо за лица под 18 години!!!
Звън телефонен. Поредния... Ехото, все пак кръвта ù смрази. "Как се свиква с това, Господи?" - тихо, на себе си, сама промълви.
Преглътна ръждивия вкус на ужаса. Вдигна... Мъж, по точно клиент. Като всички. За нея - еднакви са. Следват въпросите. Обичайни. И те са си все същите. Ще е мила, забавна. Налага се... Няма как да е друга.
Жартиери, перверзен грим, ярко червилото под усмивката. Жално вие Душата заключена. А отвън - само плът красива. После - звън на вратата... На нейните Двери към Ада... Дали е готова?! Не е. И сякаш в кошмарна бездна пропада...
...........................
Диша тежко над нея, сякаш агонизира. Мокър и потен е... Тласъци ритмични - прониква лакомо в транс. Забързва се... Безумна мъжка похот над нея хрипти, задушава. Засилва се... "Дано се свършва вече! Стига ти толкова. Смили се, моля те."
Свърши се... Вече да! Но, нека сега ù плати... Ръката ù бяла трепери. Поема уговорените, мръсни пари. Тръгна си, но още мириса му разгонен на леглото лежи! О, как иска и себе си тя, с постелята заедно да изгори!
Сухи болят я очите, няма време дори за сълзи... "Марш в банята и там, Грешнице, под душа плачи... До сутринта трябва да имаш проклетите, мръсни пари!" Сърцето сгърчено, ужасено е! Но телефона вече звъни.
Някъде там, далече... И на километри оттук... Нейната майка чака прегърбена, над болното ù дете... Бавно напредва нощта. А гнусно и лигаво като смок... обладава я следващия. Тресе се почти изпаднал в амок.
Но! Все някога ще дойде Утрото. И толкова ще е чисто... Ще е загърнато в мантия от студена, гъста мъгла... Слънцето ще целуне на Сърцето ù раните. И сигурно просто... вълшебни струи лъчи милостиво ще измият от нея Греха!?
..........................
Звън телефонен. И пак кръвта ù смрази.. Той е отвън. Вече е на вратата Поредният мъж... "Как се свиква с това? Как с безчувствие Душата да зарази!?" - омерзена, отчаяна, за кой ли път тихо тя промълви...
"Жартиери, перверзен грим, греховно красива си... Душата нека си вие отвътре! Но ти - усмихвай се! Прости, Боже, така ми трябват проклетите грешни пари! Няма време за молитви, за разкаяние, нито пък за сълзи!
Хайде, чакат! Отвори им. И усмихвай се, проклета да си! Отвън са поредния мъж похотлив. И поредните... МРЪСНИ ПАРИ!" Отхапано със зъби, кърваво парченце от Истинския Живот е това. Една моя фикция, от прочетена книга за съдбата на една Куртизанка е. Може би е гадно, мръснишко, дори недодялано представено, но такъв е Животът, затова нека си остане така написано. По-правилното място за тази творба е в раздел "Гражданска", но заради описанието на полов акт, вероятно е по добре да си остане в "Еротика". ...Никога не се знае кога и как ще ни прегази безмилостно Съдбата с калните си ботуши. Този разказ за една Паднала жена, грешница, нека напомня с ръбоватия си изказ, че дори и на най-светлите, чисти Души, може да се случи да попаднат в Ада! Тук няма истинска Поезия, знам. Няма красиви и перфектни рими и съвършена мелодия в строфите! Авторката не е Поетеса, няма в дар Талант от Небето. Има си само едно Сърце в гърдите горещо. И с него пише разни такива, грозновати, ръбовати и недодялани неща. Но простете ù липсата на дарование, писала го е с пламтящо като факла, експанзивно, вулканично и... безкрайно лудо Сърце! Приемете го за мръсна Проза, банална, ако трябва нека я наречете. Съгласна съм и имате право. Такава грозна ПРОЗА е и самия Живот понякога - лишен от изящество, поезия и красота!
E. Kamazovska
|
Нед Мар 23, 2014 00:01 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
На един мъж..... Ще връхлитам бурно в сънищата твои, Вулкан изригващ от адските покои... И в утрото на първите лъчи, Ще се превръщам в блян...мечти. И в сърцето тайно ще живея, Като жарава примамлива ще тлея.. Огнена жена-недостижима и желана, Дошла от АДА с любов неразпиляна.... ![E396 :e396:](./images/smilies/emotions00396.gif)
|
Пон Апр 07, 2014 23:29 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Песимистично..... Омръзна ми от лицeмерни фрази, От лъжливи обещания, От тия,дето нищо не са дали, А само носят ми страдания..... Омръзна ми от кривите усмивки, От завистливи хорица злоради. Те не знаят никога почивки И дебнат тайно от засади Омръзнаха ми погледите похотливи На очите мъжки ненаситни, От плановете техни пресметливи И от чувствата им дефицитни... Омръзна ми от този свят фалшив и грозен Ограбвайки ме всекидневно. Животът стана груб,циничен и безбожен... Надежди и мечти изчезнаха безследно!
|
Пон Апр 07, 2014 23:30 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
************ Търсиш ме нали в дъждовната студена есен? Ослушваш се да чуеш мойте стъпки… Измокрен,изморен,отчайващо унесен, Жадуващ да изпиташ пак онези тръпки. Търсиш ме нали в познатите локали? На чаша вино,запалила цигара.. Навсякъде ме търсиш,но едва ли…. Не знаеш колко болка съм събрала… Търси ме в самотните си нощи, Прегръщай празното пространство. Надявай се! Моли се! Още…още… Упреквай своята жестокост и тиранство.
|
Пон Апр 07, 2014 23:37 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
=====*******======= Аз съм твоята мечта голяма, За теб жената най-желана. Несбъднат сън разтърсващ, тяло и душа разкъсващ. Обич нежна бих ти дала, С теб и два живота бих живяла. Но моята любов не се купува. За нея трябва всеки ден да се воюва.
|
Пон Апр 07, 2014 23:39 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Ти си… Ти си моята болка и моята мъка, сълзите при всяка разлъка.. Ти си огънят пламнал в душата, На талази преливащ в снагата… Ти си моята радост и моя наслада, Всеки ден с теб е прекрасна награда…. И телата се вплитат във нежна милувка, И жадувани устни се сливат в целувка… Ти си моят живот и моя съдба, Опора във трудна и тежка борба…. Ти си най-прекрасното ми нещо. Обичам те безкрайно и горещо!
|
Пон Апр 07, 2014 23:41 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
************** Това не беше ………. Това не беше любов, а голяма заблуда! Това не беше любов, а само страст до полуда! Любовта не гори, Не боли така надълбоко.. Не оставя грозни следи И не страда душата жестоко! Това не беше любов, а магия прекрасна….. Това не беше любов, а огън красив и бързо изгаснал…..
|
Пон Апр 07, 2014 23:42 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Тъжно.....но на всяка жена може да се случи.......
Отне ми всичко постепенно, сърце и чувства и душата ми отне. Защо не беше бързо и екстремно, за да забравя болката поне…. Дарове ти правех безвъзмездни, отдавах ти се с нежна страст, Загърбих и приятелите прежни, и станах пленница на твойта власт… В кошмарните ,самотни нощи премислях аз за стотен път. Упреквах себе си и още,още….. измислях си причини,дето ме винят… Единствено надежда гола ми остава и се моля всеки ден- да обичаш със любов такава, и да страдаш,като мен
|
Пон Апр 07, 2014 23:44 |
|
![](./styles/hestia/theme/images/spacer.gif) |
jena_ot_ada
новак
Регистриран на: Пет Юли 17, 2009 02:00 Мнения: 27
|
![Мнение Мнение](./styles/hestia/imageset/icon_topic_latest.gif) Re: ЛИРИКА
Какво е.....
Какво е любовта? Какво е любовта? Бленувана мечта? В пустинен сън мираж, или сладка болка в обичта, която ни разкъсва,но дава ни кураж? Какво е любовта ,кажи ми? Пърхащи в стомаха цветни пеперуди? Грешките и многото отчаяни заблуди? Или страст и чувства до полуди? Да! Знам какво е любовта! Ревност!Обич! Власт и сила! Онази пленителна и нежна красота завинаги сърцето и душата покорила
|
Пон Апр 07, 2014 23:46 |
|
|
Кой е на линия |
Потребители разглеждащи този форум: Google [Bot] и 92 госта |
|
Вие не можете да пускате нови теми Вие не можете да отговаряте на теми Вие не можете да променяте собственото си мнение Вие не можете да изтривате собствените си мнения Вие не можете да прикачвате файл
|
|